Wendy?
Jag skulle verka så gammal att vara pappa på riktigt.
Peter-
-vad har du för riktiga känslor? -Känslor?
Vad känner du?
Lycka? Sorgsenhet?
-Svartsjuka? -Svartsjuka?
-Tingeling! -Ilska?
Ilska.
Krok.
Kärlek?
-Kärlek? -Kärlek.
Det har jag aldrig hört talas om.
Det tror jag att du har, Peter.
Jag törs nog påstå att du har känt det-
-för något eller... någon.
Aldrig. Bara ordet förolämpar mig.
Peter.
Varför förstör du allting? Vi har kul, eller hur?
Jag lärde dig att slåss och att flyga. Vad mer kan man begära?
-Det finns så mycket mer. -Vad? Vad finns det mer?
Jag vet inte. Jag tror det klarnar när du blir vuxen.
Jag vill inte bli vuxen! Du kan inte tvinga mig!
-Jag förvisar dig liksom Tingeling. -Jag vill inte bli förvisad!
Åk hem. Åk hem och bli vuxen.
-Och ta med dig dina känslor! -Peter!
Peter, kom tillbaka! Peter!
Peter ville inte att Wendy skulle åka.
Åter igen, besökte han Wendys hem-
-för att se om mr och mrs Darling hade stängt fönstret ännu.
Men liksom förut såg han mrs Darling i sin fåtölj-
-bredvid fönstret, hennes trötta ögon sökte himmeln.
Wendy.
Vi kan inte ha henne båda två.
John! Michael!
Wendy!
Fönstret är stängt.
-George! George, hjälp mig! -Vad är det? Har de kommit tillbaka?
Fönstret är stängt. Det måste alltid stå öppet åt dem.
Alltid, alltid.
De har inte kommit tillbaka.
Stopp och belägg den engelska briggen.
Vi tog den och sjönk snabbt.
Och som en varning till besättningen-
-vi lät dem gå på plankan.
Den lustiga plankan.
Han gick där framåt, välkommen.
Tills den sjunker och så även du.
-Till tooral looral loo -Han har skrivit den själv.
Wendy, älskling.
Lite vin, miss?
Jag är en liten flicka.
Lite rom då?
Nej, tack.
Jag har fått veta att du har rymt hemifrån.
Jag har aldrig sett det på det viset.
Jag antar att jag har gjort det.
Så underbart.
Mina föräldrar ville att jag skulle bli vuxen.
Att bli vuxen är en sådan grym sak-
-full av besvär och finnar.
Det var lättare när jag var yngre.
Sedan började eländet, känslorna kom.
Pan är så lycklig lottad utan att besväras av dem.
Nej. Han kan inte älska.
Det är en del av hans gåta.
Cigarr?
Såja, såja.
Det behöver inte vara såhär.
Har du aldrig velat bara pirat, mitt hjärta?
Jag tänkte en gång kalla mig för...
-Ja? Jill med Röda Handen.
Vilket underbart namn!
Det är vad vi ska kalla dig om du ansluter dig till oss.
Vilka uppgifter skulle jag få? Jag accepterar inte att plundra.
Finns det någon chans att du skulle vilja berätta sagor?
Och de levde lyckliga i alla sina dagar-
-hela... livet.
Bravo!
Bravissimo!
Får jag lite betänketid till ert generösa erbjudande?
Absolut. Naturligtvis måste du det.
Mina mannar tar dig tillbaka så snart de hittar dig.
Ingen i min besättning följer efter dig. Jag lovar.
Min nya besatthet är du-
-inte kära Peter Pan eller hans gömställe.
Vad skulle mamma tycka om att jag har blivit pirat?
Tills vi ses igen.
Vad skulle mamma tycka om att hon har blivit pirat?
Men ju mer Wendy tänkte på sin mamma ju mindre kunde hon minnas.
-John. -Jag gjorde ingenting!
-John! -Ja?
Vad heter din pappa?
Vad min pappa heter? Peter.
Pappa! Ja, Peter!
Michael, vem är din mamma?
-Han fick den lättaste frågan. -Du är min mamma, Wendy.
Och visst är hon helt toppen?
Det finns en ny pirat ombord på Jolly Roger.
Sjöjungfrurna säger att hon kallas Jill med Röda Handen.
Ännu ett äventyr, pojkar. Kom igen!
Jill med Röda Handen? Hon verkar skräckinjagande.
Skräckinjagande? Hon är bara en sagoberättare.
Bara en sagoberättare?
Jill med Röda Handen är en modig krigare.
En flicka som henne?
Modig eller inte, jag ska nog ge henne!
Gör dig beredd, Peter Pan-
-för jag är Jill med Röda Handen.
-Mamma? -Wendy?
Just det, John.
Din syster har blivit inbjuden till sjöröveri.
Men mamma, Krok är en fiende.
-Och en knöl. -Tvärtemot-
-jag tycker att kapten Krok är en sympatisk man.
Mamma och pappa grälar igen.
Sir, ni är både oartig och otillräcklig.
På vilket vis är jag otillräcklig?
Du är bara en pojke.
Tänker du verkligen bli pirat, mamma?
Nej.
Vi ska åka hem.
Hem?
Åka från Landet Ingenstans?
Vi måste det.
Vi har glömt våra föräldrar.
Vi måste åka omedelbart innan vi-
-också blir bortglömda.
Jag har glömt... mina föräldrar.
Vi måste åka.
Om ni önskar det så.
-Om ni så önskar det? -Om ni önskar det så!
Döda! Döda! Döda! Döda! Döda!
Oroa dig inte, min kära. När Pan är död-
-blir vi båda fria.
Jag ordnat med en fe som ska hjälpa er tillbaka.
Peter-
-vi har pratats vid.
Vad sägs om att följa med oss?
Kan vi åka, Peter?
-Snälla Peter, kan vi åka? -Om ni önskar det så.
Hämta era saker.
Du också, Peter.
Skickar de mig till skolan?
-Ja. -Sedan... till ett kontor?
Jag antar det.
Inom kort blir jag en man.
-Du kan inte ta mig. -Peter.
Jag vill alltid vara en pojke och ha roligt.
Du säger det, men jag tror det är ditt största hyckleri.
Hej då!
Det finns inget såsom feer.
Glöm inte din medicin.
Överraskad.
En ny tid börjar.
För bort dem.
Ingen medicin. Jag vill inte ha medicin.
Nej.
Ifall han skulle fångas levande-
-hade Krok alltid med sig ett dödligt gift-
-gjord av tårar från hans röda ögon.
Nej.
En blandning av ondska, svartsjuka och besvikelse-
-den dödade omedelbart och det fanns inget motgift.
Jag sov inte!
Wendy?
Wendy, är du där?
Tingeling.
Du drack min medicin.
Tingeling.
Tingeling?
Varför slocknar ditt ljus?
Tingeling, varför är du så kall?
Förbli varm, Tingeling. Förbli varm.
Snälla, kom tillbaka.
Tingeling, lämna mig inte.
Förlåt mig, Tingeling. Jag är så ledsen.
Jag är så ledsen, Tingeling. Förlåt mig, snälla.
Tingeling!
Det finns fortfarande plats för en sagoberättare.
Hellre dör jag.
-Så synd. -Kapten, titta på himmeln.
Och titta på vattnet.
Pan måste vara död.
Nej, nej. Omöjligt!
Alle man, hattarna av!.
En tyst minut för vår stupade fiende.
Peter Pan.
Vi seglar i gryningen.
Jag tror på feer.
Det gör jag.
Jag tror på feer. Det gör jag.
Nej! Nej! Hjälp! Hjälp!
Små flickor går alltid först.
Jag tror på feer.
Det gör jag.
I do believe in fairies!
Det gör jag!
Jag tror på feer.
Det gör jag.
Jag tror på féer.
-Du gör vaddå? -Jag tror på feer.
Jag tror på feer.
-Jag tror på feer. Det gör jag. -Jag tror på feer.
Jag tror på feer.
Det gör jag.
Jag tror på feer. Det gör jag.
-Jag tror på feer... -Lägg av annars ska ni få!
Tro på feer. Jag gör det.
Jag tror på feer. Det gör jag.
Jag tror på feer.
-Det gör jag. -Jag tror på féer.
-Det gör jag. -Jag tror på feer.
-Det gör jag. -Det gör jag.
Jag tror på feer. Det gör jag.
-Jag tror på feer. -Det gör jag.
Jag tror på feer. Det gör jag.
-Jag tror på feer.. -Det gör jag.
-Jag tror på feer. -Det gör jag.
-Jag tror på feer. -Jag tror på feer.
-Jag tror på feer! -Jag tror på feer.
Jag...
Tingeling, du lever. Tingeling!
Du lever! Du lever!
Jag tror på feer. Det gör jag!
Jag tror på feer. Det gör jag.
-Jag tror på feer. Det gör jag. -Han lever!
-Hjälp. -Nu gäller det Krok eller jag.
-Varför gör han det? -Vad är han?
Jag vill höra en sista saga innan du dör.
Sagan om Peter Pan.
-Det var en gång... -Det var en gång.
Brutes, Jill med Röda Handen ska berätta en saga för oss.
Det fanns en pojke som hette Peter Pan-
-som bestämde sig för att inte bli vuxen.
Hoppa över inledningen.
Så han flög iväg till Landet Ingenstans, där piraterna finns.
Hette en av dem Noodler?
-Ja. -Kapten, hörde du det?
Jag finns med i en saga.
Så roligt han måste ha haft.
Ja.
Men han var ganska ensam.
Ensam?
Han behövde en Wendy.
Jag behöver en Wendy.
Mycket spännande. Två döda redan.
-Varför en Wendy? -Han gillar mina sagor.
-Vilka sagor? -Askungen.
-Snövit, Törnrosa.
-Kärleksberättelser?
Äventyr där det goda segrar över det onda.
De slutar allihop med en kyss.
En kyss.
Han har känslor.
Han har känslor för dig.
Hon berättade sagor för honom. Han lärde henne flyga.
-Hur?
Tänk bara lyckliga tankar. De lyfter dig upp i luften.
-Tyvärr, jag har inga lyckliga tankar. -Det drar ner dig.
-Något annat?
-Nej! -Låt bli henne!
Det är fe-stoft. Du behöver fe-stoft!
Michael!
Och vad med Pan?
Drar olyckliga tankar ner honom?
Han har inga olyckliga tankar.
Men om hans Wendy får gå på plankan!
Plankan! Plankan! Plankan!
Jag är förfärligt ledsen för det här.
Ironin. Den kommer efter Krok-
-och får en saga.
Nej!
Hörde du om hon ramlade i vattnet?
Det gjorde inte jag.
Monstret måste ha svalt henne hel.
Styrbord!
-Den vill ha mer, kapten. -Låt oss då ge den mer.
Till plankan!
Tystnad, småglin!
Jag ska visa er vägen till en dammig död.
Upp i masterna!
Fånga dem! Sätt fart era fårskallar!
Vad var det?
De är här, kapten! Djävlar! Demoner!
Förbannade monster! Din tid är ute!
Hejsan.
Jaha, Peter Pan.
Så allt det här är ditt påhitt.
Ja, James Krok. Allt är mitt påhitt.
Stolta och fräcka yngling-
-gör dig beredd att möta ditt öde.
Den här är till dig!
Låt honom vara! Han är min.
Nu!
Varsågod. Här. Jag har aldrig velat vara pirat i alla fall.
Jag ska bara göra goda ting i resten av mitt liv.
Jag har honom!
Din lymmel!
Libertin.!
Det är Krok! Han flyger!
Och han tycker om det!
Vill du flyga? Låt oss flyga.
Inte så illa... av en gammal man.
Jag vet vad du är!
Jag är den bästa som någonsin har funnits!
Du är en tragedi.
Jag? Tragedi?
Hon lämnade dig, Pan.
Din Wendy lämnade dig.
Varför skulle hon stanna?
Vad har du att erbjuda? Du är ofullständig.
Hon vill hellre bli vuxen än att stanna hos dig.
Låt oss ta en titt in i framtiden.
Vad är det jag ser? Det är den hederliga Wendy.
Hon är i sin barnkammare. Fönstret är stängt.
Jag ska öppna det!
-Tyvärr är nog fönstret reglat. -Jag ska ropa på henne.
-Hon kan inte höra dig. -Nej!
-Hon kan inte se dig. -Wendy!
-Hon har glömt bort dig helt och hållet. -Sluta, snälla, sluta.
Och vad ser jag här då?
Det finns någon annan i ditt ställe.
Han kallas för... make.
Nej! Peter!
Du dör ensam-
-och oälskad.
Oälskad.
Precis som jag.
-Nej! -Nej!
Tystnad!
För Wendys avsked.
Peter.
Förlåt mig. Jag måste bli vuxen.
Men... den här är din.
Det är bara en fingerborg.
Typiskt flickor!
För all del, min sköna.
Ge Peter Pan din värdefulla fingerborg.
Den tillhör dig-
-och det kommer den alltid att göra.
Det där var ingen fingerborg.
Det var hennes gömda kyss.
Håll i er, killar.
Det här är en mäktig sak.
Pan, du är rosa!
Dra på trissor!
Nej! Jag har vunnit.
Du... är gammal.
Men jag vann!
Gammal.
Och ensam!
Ensam.
Nej. Jag vann! Jag vann!
Nästan död.
Lyckliga tankar. Lyckliga tankar.
Styckar! Dödar! Dödar! Advokater! Tandläkare!
Gammal! Ensam! Nästan död!
Var!
Barnens blod. Snorvalpars blod.
-Gammal! Ensam! Nästan död! -Sjukdom! Skabb!
Uppspikade kattungar! Nej!
Gammal! Ensam! Nästan död! -Vit död! Svart död!
-Vilken död som helst! En kopp te! -Gammal! Ensam! Nästan död!
Gammal! Ensam! Nästan död! Gammal! Ensam!
Nästan död.
Brimstone och gallon! Tystnad, fähundar!
Annars kedjar jag fast er.
Vi vann! Vi vann!
-Redo att kasta loss? -Aj, aj, kapten.
Så smart du är!
Mamma.
Nana.
Låt henne få inse det sakta.
Nana.
Jag drömde att mina småttingar hade kommit tillbaka.
Jag drömde att de sov-
i sina sängar.
Men de kommer aldrig tillbaka.
De förstod inte hur det kom sig att hon inte kunde se dem.
Men ni förstår, hon såg dem i sina sängar, så ofta i sina drömmar-
-att hon trodde att hon fortfarande bara drömde.
Hej, mamma. Det är vi på riktigt.
Michael.
John. Wendy.
Vi är tillbaka.
George, kom fort!
Jag kommer. Vad är det?
Vi är tillbaka, pappa. Har du saknat oss?
Ni är tillbaka.
Bra. Utmärkt.
Bra gjort.
Mina änglar.
Naturligtvis har jag saknat er.
Jaha, pojkar, följ mig. Kladda inte på tapeterna.
Kom in. Så dumt. De här unga gentlemännen säger att...
Ni är tillbaka.
Mamma, pappa, får jag presentera De vilda pojkarna.
-Hej. -Hattarna.
Får jag behålla dem?
Jag...
Jag menar, kostnaden.
Tänk på grannarna.
Strunt i grannarna!
Och strunt i kostnaden!
Välkommen i familjen, pojkar.
Tack så mycket. Tack. Tack.
Kan det här vara till någon hjälp?
Vill någon rida häst?
-Jag heter Tootles. -Tootles, älskling.
-Jag heter Curly. -Curly, älskling.
Och vad heter du?
Nibs. Jag planerar krigen.
Skulle du vilja ha en mamma, Nibs?
Ja.
-Hur är det fatt, lilla barn? -Jag kunde inte hitta huset.
Och nu har alla en mamma... utom jag.
Heter du Slightly?
Ja.
Då är det jag som är din mamma.
Hur vet du det?
Jag känner det i kroppen.
Mamma!
George! Mary! Jag har en son!
Det fanns ingen vackrare syn-
-men det fanns ingen som såg det-
-förutom en märklig pojke som stirrade in genom fönstret.
Peter Pan hade oändligt roligt-
-som inga andra barn någonsin får vara med om-
-men han tittade på det enda roliga-
-från vilket han för evigt var utestängd ifrån.
Att leva är ett förskräckligt stort äventyr.
Peter!
Du kommer väl inte att glömma bort mig?
Jag? Glömma bort?
Aldrig.
Kommer du tillbaka?
Att lyssna på sagor... om mig.
Men jag såg aldrig Peter Pan igen.
Nu berättar jag hans sagor för mina barn-
-och de kommer att berätta dem för sina barn-
-och så kommer det att hålla på.
Alla barn växer upp-
-alla utom en.